.:: Www.HoundDawgs.org::. .:: Newest NORDiC RETAiL!::.
Jossain, jo jonkin aikaa sitten.
Anteeksi.
Olkaa hyvä ja kiinnittäkää turvavyö.
Oli kulunut 10 vuotta. Tai 12, jos sitä yhtä kertaa ei lasketa.
Olin ollut 12 vuotta poissa.
Pelotti, mutta päätin tavata heidät.
Elämässä on erilaisia syitä, jotka riippuvat vain itsestä-
ja jotka pakottavat lähtemään. Katsomatta taakseen.
Ja yhtä monia syitä, jotka pakottavat palaamaan.
Kaikkien niiden vuosien jälkeen-
päätin kääntyä takaisin.
Tehdä matkan-
ilmoittaakseni kuolemastani.
Henkilökohtaisesti. Luoda itselleni ja muille viimeistä kertaa-
illuusion, että olen-
loppuun asti-
oman elämäni herra.
Katsotaan, miten se menee.
VAIN MAAILMANLOPPU
Äiti! Tony! Hän on täällä!
Otti taksin, hölmö! - En ole valmis.
Olisit tehnyt tuon aiemmin. - Aiemmin!
Tein baba ganoushia.
Sinä laittauduit tunteja.
Suzanne! Pynttäydyn poikaani varten.
Louis pitää muodista, kuten kaikki homot.
Se selittää hutsulookin. - Kiitos.
Ei riidellä. Hän on pian täällä.
Olet muka aina oikeassa. Miten sellaisten käy?
Ihan sama. Sama se minulle. - Kuten aina.
Taksi maksoi varmaan maltaita. Olisin hakenut sinut.
Louis! Hyvä tukka, vaikken näe hyvin.
Taksi oli takuulla kallis.
Sanoin sen jo!
Louis, et tunne Catherinea. - En.
Catherine, Louis. - Hei, Catherine.
Eikö tule kuuma? Otan tämän.
Päästä hänet sisälle. - Hän iloitsee.
Näyttää puudelilta. - Antoine!
Tulen, Louis! Typerä kynsilakka ei kuivu.
Hauska tavata, Catherine.
Tietysti. Piti sanoa, että samoin.
Minustakin on hauska tavata.
Miksi kättelette kuin ministerit?
Tai vieraat? - He ovat vieraita!
Se unohtui. - Anna suukko, Louis.
Suzanne on oikeassa. Suukotetaan. Hauska tutustua.
Miten niin "hauska tutustua"?
He eivät tunne. - Eivät tunne, äiti.
Miksi huudat? Hullu. - Eivätkö?
Ei, hän ei ollut täällä.
Olet umpihullu.
Minä vain unohdin. En tajunnut.
Jukra! Kyllä on kummallista.
Kulta. Ei...
Louis. Et pidä "kullasta".
Tiedät sen. - Hän ei ollut häissä.
Ei päässyt. Muistatko, Martine? - Tiedän, mutta unohdin sen.
Sen jälkeen ei ole ollut tilaisuutta.
Hän haluaa vain huomiota. - Lopeta.
Tyhmää, että otit taksin. Olisin hakenut autollani.
Sanoin, että hän ottaa taksin.
Miten matka meni? - Sanoin eilen.
Etkö muista? - Suzanne, mitä väliä?
Oliko hyvä matka? - En sanoisi matka.
No... Tule tänne.
Minähän sanoin, Catherine. Louis halaa vain äitiään. Ei veljeä.
Anna olla. - Puhuinko sinulle?
He ovat toisella mummilla. Minun äidilläni.
Totta kai.
Emme voineet tietää. Se oli niin...
Hän odotti heitä. Olisi pahoittanut mielensä.
He olisivat halunneet nähdä sinut.
Minäkin haluaisin sitä. Tai siis... Meistäkin se olisi ollut kiva.
Esikoisemme. Hän on 8.
Kaikki sanovat: "Kuin Antoine."
Ihan Antoinen näköinen.
Niin sanotaan kaikista lapsista. Vai mitä?
Joo.
Alkupalat olohuoneessa?
Leikkeleitä. Chorizoa Louisille. Pidäthän yhä siitä?-Joo.
Tytöllä on isänsä luonne. Itsepäinen muuli! Kuin Antoine.
Ihanaa.
Louis, sinä lähettää viesti.
Lähetit! Lähetit viestin ja kukkia.
Ne olivat kauniita.
Olin hyvin iloinen. Pidin niistä.
Ja minä...
Antoine ja minä lähetimme kuvan.
Hassua. Tyttö mahtui Antoinen käteen.
Niin pieni vauva. Muistatko, Antoine?
En, unohdan kaikki elämäni tärkeät jutut.
Tässä kuvassa Antoinen näköä...
Ei ole. Ei lainkaan. Ei yhtään.
Vauva ei muistuta vielä ketään.
Nyt hän on jo iso tyttö.
Eikö tuo ole tylsää?
Onko? - Ei yhtään.
Miten niin? Ei, Catherine.
Puudutan kaikki lapsijutuillani.
Lapset eivät kiinnosta muita.
Ei, Catherine. Miksi hän sanoi niin?
Miksi sanoit niin? Se on ilkeää. Epämiellyttävää.
Antoine, ole kunnolla.
Entä oma asusi? Tokion painajainen.
Parempi kuin ruskea, joka ei sovi.
Entä tuo maali naamassasi?
Riittää, lapset! - Hän aloitti.
Louis?
Minä en pitkästy, Catherine. Kiva kuulla lapsista.
Hyvä.
Eikö pojallasi ole minun nimeni?
Kyllä.
Anteeksi se. - Hienoa, olen otettu.
Se on imartelevaa.
Nyt kuuden. Lapsilla on kaksi vuotta ikäeroa.
En tiedä, pitäisikö jatkaa...
Älä minua mieti. Puhu, jos haluat puhua.
Älä ole kuin vaientaisin sinut.
Olet hullu, Antoine.
Kerro, hän kuuntelee.
Hän rakastaa kaikkia lapsia.
Lempiaihe! Lastemme kehitys.
Kerro! - Rauhoitu.
Anteeksi. Ei olisi pitänyt. En tarkoittanut...
Anteeksi, kulta. Jatka.
Minua nolottaa. Anteeksi. Ei pahalla, Antoine. Kiusaannuin.
Olen pahoillani! Iso paha Antoine pilasi päivän!
Anna hänen puhua! Jatka, Catherine. Unohda hänet.
Dippiä ja jalapegno... Penjo?
Tulista. Ja ketsuppimajoneesia. Catherine, jatka.
No...
Pojalla vain on...
Hänellä on sinun nimesi, Louis.
Minusta on jännää, -
että jos mietimme taaksepäin, -
hänellä on isäsi nimi ja tietenkin...
Ranskan kuninkaat! - Suljen suuni.
Kerro sinä.
Tai kukaan ei kerro. Tukehdutaan me kastikkeisiin.
Älkää nyt tukehtuko. - Martine, tarkoitin...
Laskin leikkiä, kulta.
Selitä Louisille.
Pojalla on isänne nimi.
Minusta... meistä se oli hienoa.
Minun perheessäni...
Perinteen mukaan vanhemman etunimi-
tai poikavauvan isoisän etunimi...
Esikoispojan nimi ja isoisän nimi-
ovat identtiset.
Laurence lähetti terveisiä.
Hän kysyi, jäätyikö helvetti.
Aina yhtä tyhmä.
Antoine on teistä vanhin, -
mutta en halunnut Antoinea. Mieluummin Louis.
Antoinesta Antoine olisi tuonut huonoa onnea.
Sinulla ei ole lapsia. Emme vieneet sinulta mitään.
Sanomme niin, mutta tietysti voit saada lapsia.
Kaikki on mahdollista. Saat vielä lapsia.
Olet nuori.
Olisiko poikasi Louis? Ehdit vielä. Vai mitä, Antoine?
Catherine, auttaisitko? Onko nälkä?
Alkaa olla.-Samoin. Näytänkö huoneeni?
Mitä minä teen? - Tule auttamaan!
Antoine? Kuuletko?
Joo! Perkele!
Tuskin muistan sinua. Olin pieni ja...
En muista mitään. Vain sen, mitä on kerrottu.
No, minä vain...
Jaarittelen.
Kurjaa, että lähdit.
Kurjaa minulle, hänelle.
Antoinelle.
Sinullekin, eikö?
Ei tarvitse vastata.
Mutta ehkä sinäkin kadut sitä. Ehkä tarvitsit meitä.
Anteeksi.
Ei, siksi olen täällä.
Osittain.
Hassua. Ennen kuin sain viestisi, -
sanoin itselleni, että on aika.
Että nyt on sen aika.
Aina kun haen postin...
Aina kun näen postikortin, -
panen kuvapuolen ylöspäin.
On jotain käännettävää, löydettävää.
Jotain, mitä toivon.
Hassua, koska seurasimme sinua. Luimme lehtijuttuja ja...
Sinun on tiedettävä, että me tunnemme...
Me kaikki-
ihailemme sinua.
Kuulostaa typerältä, mutta... Se on lahja. Sinulla on lahja.
Nauratko sinä? - Joo, minä...
Miksi? Se on lahja.
Älä naura. Kehuin sinua.
Sinulla on lahja. Olet onnekas.
Et näytä sitä meille.
Se on muille. Tai ei ehkä kellekään.
En tunne sinua.
Sanon vain. En arvostele.
Totean. Ajattelen ääneen.
Kutisee kamalasti.
Mikä? - Meikki varmaan.
En ikinä meikkaa. Nyt kutiaa.
Halusin... En tiedä. Tajuatko?
Äidin meikit ovat rumia. Punaista ja ällöä.
Ostin tätä.
Etkö halua istua?
Olisi mukavampaa. - Ei nyt.
Ne ovat minun.
Me sanomme "elliptiset fraasit".
Ehkä elliptinen on väärin. - Ei.
Tai en tiedä. Ymmärrän.
Kaikilla on kokoelmansa.
Antoinella.
Äidillä. Ja hän on oikeassa.
Et ikinä unohtanut synttäreitämme.
Tärkeitä päiviämme.
Aina tuli kortti, aina jotain.
En tiedä.
En enää valita, koska...
Äiti paasaa, jos puhuu sinusta.
"Hän tekee, mitä hänen pitää tehdä."
Sanooko hän niin? - En keksinyt sitä.
Mutta älä huoli.
Olen aikuinen. Ei hätää.
Ei hätiä. Ei!
"Ei hätiä." En tiedä, miksi sanoin niin.
Inhoan sitä. En ole sellainen.
Inhoan sitä. Typerä ilmaus. - Millainen sitten olet?
Outoa, että lähetät postikortteja-
kuin olisit lomalla. Postinkantaja näkee tekstin.
Se on kuin...
Näytätkö muille tärkeät tekstisi?
No, juttusi eivät ole niin...
Olen säälittävä. Kaikki sanovat niin.
Anteeksi.
En halunnut...
Olen pahoillani, Suzanne.
Ei, minä olen.
Anteeksi.
Helle tekee meidät hulluiksi.
Täällä se on pahempaa. Täällä kaikki on pahempaa.
Halusin lähteä, mutta...
Minulla on oma kellari.
Oma huone, varasto.
Tuolla takanasi.
Vanhan talon rojuja. Lähinnä sinun.
Äiti kysynee, haluatko jotain. Tuskin haluat.
Louis? Kuunteletko?
Joo, kamoja jotka ostit itse.
Entä auto? Maksoitko sen?
Antoinen vanha.
Äiti osti sen. - Äiti ei aja autoa.
Arvaa, kuka häntä kuskaa?
Mutta pääsen tapaamaan kavereita.
Vien äitiä asioille.
Emme ole riippuvaisia muista.
Emme piinaa ketään.
Ja pidän hetkistä äidin kanssa.
Hän on hauska. Ja hullu.
Ei.
Arvasin, ettet tee tällaista.
Oletko ihan pilvessä? - En.
Vaikutusta tuskin huomaa.
Se voisi tehdä hyvää.
En yleensä polta.
Miksi tulit? Haluatko esitellä jonkun?
Oletko raskaana?
Teidän takianne.
En tiedä.
Haluaisin nähdä vanhan talomme. - Miksi?
Miksi nähdä se ruma paikka?
En tiedä. Nostalgiaa.
Näytelmää varten? - Ei.
Ei.
Suzanne! Louis! Tuletteko?
Älä huuda! - Tulkaa nyt!
Tsekkaa varasto, jos haluat.
Ja vanhat kamasi.
Nostalgisista syistä.
Tulee sunnuntait mieleen.
Älä. - Mitä?
Hän tietää sunnuntait. Sano pois. - Anna hänen puhua.
Häntä nolottaa. Halusi seikkailla.
Siksi hän lähti Kiinaan.
Kiinaan, sinä? - Mitä siitä?
Tein töitä, mieheni teki töitä.
Teimme kumpikin töitä.
Kultaseni. - Vältyit tovin tarinalta.
Sunnuntait, vai? - Jopa Louis, äiti!
Anna olla, Antoine. - Punaista, Louis?
Louis juo aina valkoviiniä. - Valkoista, kiitos.
Se oli meidän perheen juttu.
Rituaali.
Tarvitsetko apua? - Ei, tämä rauhoittaa.
Haluan kertoa tarinani. - Kerro.
Sunnuntai oli vapaapäivä. Lähdimme ajelulle.
Systemaattisesti.
Se oli kuin riitti.
Mitä teet? - En mitään. Kuuntelen.
Jää, Antoine.
Ei välitetä hänestä. Haluaa ärsyttää.
Lähdimme retkelle autolla.
Heidän isällään oli aina auto.
Auto oli silloin iso juttu.
Mutta hän oli töissä. Auto oli hänen.
Se oli vanha ja ruma, mutta hänen.
Sunnuntaisin hän pesi sen, huolella.
Ja iltapäivällä lähdettiin. Joka sunnuntai. Perinne.
Ei lomia, mutta joka sunnuntai. Sade tai pyry...
Satoi tai paistoi.
Olet oikeassa.
Hänellä oli ilmaus joka tilanteeseen.
Oliko? - Kyllä.
"Oliko?" Osaat sen ulkoa. Miksi kertoa tuttuja tarinoita?
Niin tehdään, toope. Muistellaan rakkaita asioita.
Tätä on aina kiva kertoa.
Siksi kerron. Riittääkö?
Jos inhoat sitä, peitä korvasi-
ja mene pois, ettei pänni.
Pänni?
Etkö tiedä sitä? Ärsyttää.
Toukokuun 1. Sunnuntai-
tai 8.3. jälkeen... Se on syntymäpäiväni.
Jos 8.3. oli sunnuntai, bingo!
Ajelimme tunnin, puolitoista.
Pellot, metsät, maatilat, viinitilat.
Pysähdyimme, söimme, -
torkuimme ruutuviltillä.
Tonnikalasalaattia, majoneesia.
Antoinen lempisalaattia yhä. Pyytää aina sitä.
Hän murjottaa.
Ja sitten...
Illalla, väsyneenä retkestä, -
tulimme onnellisina kotiin.
Kuka tarvitsee etelän lomia?
Lentokentät, lentokoneet... Lentoemäntiä sentään on.
No niin.
Sitten pojat kasvoivat ja...
Suzanne syntyi!
Pojat kulkivat polkupyörillään.
Lopetimme sunnuntairetket.
Turhaa vain Suzannen kanssa.
Meidän vikamme, taas. - Tai minun, Antoine.
Jestas!
Suzanne, ei voi olla totta!
Anna olla, äiti!
Sietämätöntä! Typeriä muistoja ja paskaa musaa.
Laulumme, Suzanne. Aerobic-laulumme.
Me lähdemme. - Suzanne, tule!
Käyttekö aerobicissa? - Naura pois.
Ihana laulu. Suzanne, tule!
Elät eri maailmassa. Tunnettu laulu.
Googlasin sen. Se kertoo rakastuneesta Picassosta.
Tai Picassosta. En ihan tajunnut.
Tule nyt! - En.
Piristä päivää ja veljeäsi.
Älä nolaa häntä.
Suzanne, ole kiltti.
Suzanne, tule nyt! Näytä heille.
Teet ihan väärin.
Tule sitten. Näytä äidillesi mallia.
Yksi, kaksi...
Äiti, olet surkea. - Kuin sairauskohtauksen saanut.
Isketkö siellä vain tunnin vetäjää?
Niin?
Missä olet? Miksi "tuntematon"?
Selvä.
En vielä.
Olen ollut täällä tunnin. En voi vain pamauttaa sitä.
Sisareni kanssa oli vaikeaa.
En tunne häntä.
Hän on kaunis.
Ja vanhempi. Kuten muutkin.
Ja minäkin. En itse näe sitä.
En tiedä, ehkä ruokapöydässä.
Tai jälkiruoan aikaan. En tiedä.
Kun tulee sopiva hetki.
Taidan lähteä kun olen kertonut.
En tiedä, miten he reagoivat.
Ehkä he eivät edes itke.
Kuule, ei nyt.
Soitan myöhemmin.
Minua pelottaa.
Pelkään heitä.
Okei.
Hei sitten.
Anteeksi.
- Ei, olen pahoillani.
Kaikki hyvin?
Minulla? - Niin.
Joo, miten niin?
En tiedä. Olet kovin hiljainen.
Ei, se... Olen sellainen.
Kaikki hyvin. Mitä pitäisi sanoa?
Ei mitään.
Olen pahoillani siitä aiemmasta.
Antoine sanoi, etten välitä lapsista.
En tiedä, miksi hän sanoi niin.
Uskoo, ettei minua kiinnosta.
Hän on varmaan parjannut minua sinulle.
No, olen pahoillani siitä.
Ehdin jo unohtaa sen.
Olen tottunut siihen.
Mutta miksi luulet, -
että hän parjaa sinua minulle?
Kunhan sanoin. Tunnen Antoinen.
Tunnetko?
Anteeksi, minä...
Outoa, että sanot niin, koska hän...
Hän ei puhu sinusta usein.
Tuskin koskaan.
Ja kun puhuu...
Ei.
En arvostellut. Olet oikeassa.
Hänestä-
et välitä hänen elämästään.
Hänestä, minusta, lapsista, mistään.
Tiedätkö, mitä hän tekee työkseen?
En arvostele.
Älä ota tätä niin.
En arvostele.
Mutta... Tiedätkö hänen työstään?
Hän tekee työkaluja.
Pienessä pajassa tässä lähellä.
Minäkään en tiedä tarkkaan, -
mitä se on.
Joka tapauksessa, -
hän uskoo, ettei hänen elämänsä kiinnosta sinua.
Joten hän...
Hän taitaa uskoa, että se, mitä hän tekee, -
tuskin kiinnostaa sinua.
Luulen, että hän ei ole ihan väärässä.
Tai sitten minä erehdyn. Ehkä niin.
Ehkä.
Tänään toivoin... - Ei, ei, ei.
Älä sano mitään minulle.
Ole kiltti.
Sano se hänelle.
Jos puhut minulle...
Se ei muuta mitään. Se ei ole roolini.
En sanonut mitään. Me vain juttelemme.
En ole hyvä siinä. Ja he...
He odottavat minua.
Nähdään pian. - Joo.
Tulethan? - Joo.
Louis. Tule!
Sulje ovi, ettei Antoine näe.
Saarnaa aina. Poltan vain pari päivässä.
Lopetin lopettamisen.
Miten menee?
Hyvin.
Lyhyt vastaus, tapasi mukaan.
Aina harvasanainen.
Kuten postikorttisi.
Tai tuo vieno hymy. - Lopeta.
Puhuivatko he jo sinulle?
Suzanne puhui, eikö?
Heillä on sanottavaa. Tiedät sen.
Ottavat nyt tästä kaiken irti.
Eivät tiedä, koska tilaisuus toistuu.
Suzanne...
Raasu on ihan pihalla.
Ei tunne sinua. Ei tiedä mitään.
Mielikuva perustuu puheisiin.
Ja Antoine...
Tiedät hänet ja hänen tapansa.
Ongelma on se...
Me pelkäämme aikaa.
Aikaa, jonka suot meille.
Ja minä...
En kuvittele, että viipyisit pitkään.
Eikä se mitään.
Mutta nyt olet täällä.
Joten... Anna heille anteeksi.
Anna anteeksi, koska he ovat...
Mikä se sana on?
Äkkijyrkkiä? Tai kömpelöitä.
Ei se mitään. - Osaan kuvitella sen.
He kyselevät. Sinä harvasanaisena.
Kuten aina. Mikä pettymys heille.
Ehkä minulla ei ole vastauksia.
Vain kerrottavaa.
Tuskin!
Se oli vitsi.
Mutta se ei riitä.
Suzannelle se ei riitä seuraavaan kertaan.
Ja Antoine...
Hän on entistä katkerampi.
Vielä enemmän hukassa.
Suzanne haluaa lähteä. Taisi kertoa.
Elää jossain muualla, kaukana.
Antoine haluaisi enemmän vapautta.
Vaistoan sen.
Ei olla mitään velkaa. Kenelle? Varmaan kaikille.
Etenkin minulle. Ja Suzannelle.
Siitä he haluavat puhua sinulle.
He kaipaavat hyväksyntääsi.
Et halua vastuuta. En pyydä mitään.
En ole vanhin, Martine. En ole varaisä.
Lopeta!
Älä esitä tyhmää. Kyse ei ole iästä.
Käytä päätäsi.
Ikä ei tee miestä.
Olin nuorena kotini mies.
Status, palkka, onni, -
kauneus, lahjat, rohkeus.
Niitä joko on tai ei.
Jatkanko? Kuka täällä on kirjoittaja?
Tiedän, ettet tule takaisin.
Rohkaise heitä. Kukaan ei ole tehnyt niin.
Minä tein, mutta minua ei uskota.
Rohkaise heitä, Louis.
Anna heille lupa tehdä sitä tai tätä.
Sano Suzannelle, vaikket tarkoittaisikaan sitä, -
että hän tulisi käymään luonasi.
Että hän voi tulla.
Että hänellä on oikeus.
Asutko yhä siinä homokorttelissa?
Kyllä vai ei? - Ei, olen muuttanut.
Mitä?
Lähetän yhä sinne postia! - Joku hakee postini.
Älä huoli. Parempi niin.
Onko parempi, ettei äitisi tiedä, missä asut?
Hittolainen.
Se on hassua.
Tai... Sinä olet hassu.
Et vieläkään ymmärrä.
Luuletko, ettei sinua rakasteta? Tai ymmärretä?
Olet oikeassa.
Minä en ymmärrä sinua.
Mutta rakastan sinua.
Minä rakastan sinua.
Kukaan ei vie sitä minulta.
Kirjoita se näytelmääsi.
Miksi tulit?
Voit kertoa äidillesi.
Tajusit, että 12 vuotta on mennyt.
"Soitan ja grillaillaan."
Näytät hyvältä. Se ilahduttaa.
Perhana! Missä se juttu on?
Miten vanha olet nyt?
Minä? - Missä se on?
Kiitos, Pyhä Antonius.
Suukoista, Antoinesta, ruoasta.
Ja minusta.
Tässä.
Haista. Ostaisinko joululahjaksi?
Minulle minulta.
Olen 34.
Jestas.
Se on 34 vuotta minullekin.
Onko se pitkä aika? En osaa sanoa.
Teet mitä haluat, kuten aina.
Hullua.
Haluaisin ottaa kuvan.
Sinulla on isäsi silmät.
Se siitä.
Ei itkua tai julistuksia tänään.
Sanoin sen-
tulevaisuuden varalle. Ajattelen tulevaa.
Päättyköön päivä kuten alkoi.
Pakottomasti ja mutkattomasti.
Ja kun tässä ollaan-hyvin.
Hyvä on.
Idiootti nimesi kanat Deniseksi. - Ei idiootti, vajaaälyinen.
Menin kanalaan. Kanoja kaikkialla.
Sanoin, että onpa nättejä kanoja.
Kysyin nimiä. "Denise."
Kysyin, mikä niistä on Denise.
Hän sanoi, että kaikki.
Antoi kaikille nimeksi Denise.
Joudunko helvettiin, jos nauran? - Miksi helvettiin?
Hänellä on joku syndrooma.
Joku syndrooma, mikä lie.
Ehkä hänellä on ne kaikki.
Jonkun olisi pitänyt neuvoa nimissä.
Minä en pidä tuosta.
En pidä. Se on ilkeää ja väärin.
Sehän on hauskaa!
Pyhä Catherine.
Kaikki hyvin? - Joo. Miten niin?
Haluatko tehdä jotain?
Kävellä tai pelata jotain.
Sinä ja sinun pelisi. - Lopeta.
En tiedä peleistä, mutta-
olisin halunnut...
Mitä? Vanha talo?
Niin. - Mitä?
Haluaa nähdä vanhan talon. Voin viedä sinut.
Miksi haluat sinne? Oletko tyhmä?
Hän ei ole tyhmä. Anna olla. Itse olet tyhmä.
Miksi haluat sinne?
Unohditko jotain huoneeseesi?
En.
En tiedä.
Minua kiinnostaisi-
nähdä se ympäristö. Miten se on muuttunut.
Miten aika on muuttanut-
tai tuhonnut sen.
Se ei ole myynnissä. Et pääse taloon.
Ajoin siitä ohi viime viikolla.
Talo on hylätty.
Haluat sinne persläpeen-
nähdäksesi, mitä aika on tehnyt.
Onko muita typeriä ideoita?
Ei millään pahalla.
Ei tietenkään.
Kesti 20 vuotta päästä sieltä. Haluat palata sinne nähdäksesi, -
toiko tuuli katolle kuolleita lehtiä.
Ketä kiinnostaa?
Anna olla, hän haluaa ajelulle.
Tulen mukaan, jos haluat. - Antaa olla.
Huono idea. - Aivan.
Minä haluaisin Auschwitziin.
Antoine! Mautonta.
Louis, kerro jotain.
Juoruja!
En tiedä juoruja. - Keksi.
Showbisnes-juoruja.
Kuka pani ketä, kuka sai kärsiä.
Sormesi haisevat. Poltitko? - Viiniä?
Ei kiitos. - Olet tupakoinut.
En tiedä juoruja. En käy ulkona.
Maistuisiko kahvi? Ajattelin keittää.
Miksi olette noin muodollisia?
Mitä se sinulle kuuluu?
Puhuinko sinulle? Älä puutu kaikkeen, -
mitä sanon.
Haukut tyhmäksi. Älä puutu tähän.
Lapset, ei kinata.
Miksi hän puhuu minulle noin?
Kerjäät sitä.
Et ikinä puhu minulle noin. - Aloitan!
Se on sävyni kun ärsytät.
Nyt ymmärrän.
Olet liikuttava.
Haluat esittää veljellesi.
Tämä on sinulle, Louis.
Toimiiko se, Loulou?
Mitä sinä höpiset? Äiti!
Naapurit kuulevat.
Ihan sama! Tämä ei liity Louisiin.
Miksi nöyryytät aina minua? Kaikkia!
Nyt riitti!
Suzanne, tule takaisin!
Annoit hänen mennä. - Hän tulee takaisin.
Miksi...
Catherine, kahvi maistuisi.
"Catherine, kahvi maistuisi."
Antoine. - Mitä "Antoine"?
Se on nimeni! Olen Antoine.
Olen kurkkuani myöten täynnä tätä.
Hyvä on, valitsin huonon hetken.
Aioin sanoa, että kiva olla yhdessä.
Ehkä myöhemmin sitten.
Anteeksi, Catherine. - Ei se mitään.
Louis?
Anteeksi. - Anteeksi!
Martine kaipaa sinua. Jälkiruoka, puolisen tuntia.
Tulen pian. - Hyvä.
Anteeksi.
Paljonko aikaa?
Paljonko aikaa mihin?
Paljonko aikaa...
Antoine on yksin yläkerrassa.
Voisit puhua hänelle.
Minä tulen.
Tekee mieli savuketta. Pitää ostaa röökiä.
Voit ottaa... Ei mitään.
Niinpä.
Et kieli äidistä. En halua niitä savukkeita.
En polta, mutta kun poltan, poltan.
Ja nyt haluat polttaa.
Tuletko? Autossa voimme...
Mitä? Jutella?
Ei. Tai ehkä. Joo.
Kaipaan raitista ilmaa. - Selvä.
Mennään.
Tulin aikaisin, yölennolla.
Halusin nähdä auringonnousun.
Syödä kentän kahvilassa.
Aioin tulla aamiaiselle, -
mutta päätin odottaa sopivaa hetkeä.
Miksi kerrot tämän?
Mitä pitäisi sanoa?
En tiedä. Halusin kertoa.
Ei sen väliä.
Kerroin, koska halusin kertoa.
Kuule... Älä aloita, okei?
Aloita mitä? - Tätä, Louis.
Älä kerro lentokenttätarinoita.
Mikset tullut aiemmin ja sitä rataa. Ei huvita kuulla.
Lensit yöllä. Millaista se oli?
Kerro nyt!
Ihan okei. Se on lyhyt matka.
Teistä elän eri planeetalla.
Tänne tulo ei ole maailmanloppu.
Mutta jos et halua puhua, ei puhuta.
Puhu! Minä kuuntelen.
Kerro. En estä.
Haluan tietää. Kenttä, kahvila.
Helle sotkee pään.
Ei, olet oikeassa. Antaa olla.
Luulin vain... En tiedä.
Että haluaisit kuulla.
Olin lentokentän kahvilassa. Tiedätkö sen?
Odotin siellä.
Etten pelästytä ketään aamuvarhaisella.
Näen Suzannen kuistilla aseen kanssa.
Mikä sekopää.
Ampuisi reiän päähänsä.
Lopetitko?
Odottaessani sanoin itselleni...
Odottaessa? Odottaessa!
Odottaessa...
Odotin. Ajattelin, -
kuinka kerron sinulle, että odotin siellä.
Ajattelin, että tajuat. Joten kerron sinulle.
En muille. Miettisivät, että menetimme aikaa.
Siellä oli kiva hengailla. Tiedät, miten...
Juuri tuo!
Tätä minä tarkoitin.
Mitä paskaa! Mikä on totta, mikä ei.
Tiesin. En ole tyhmä.
En ole unohtanut. Loputtomat tarinasi. Sanoja...
Sotket niillä päämme.
Minä en ymmärrä mitään.
Olet sairas, Antoine. - Itse olet!
Tiedän tarinasi. Kenttä, kahvila.
Mitä muuta? Yksityiskohtia?
Paistetaan ranskalaisia, haju jää vaatteisiin.
Ja olit ihan yksin kentällä.
Siellä oli hiirenhiljaista.
Olet siellä. Luetko lehteä?
Takuulla. Tai jotain talousjuttua.
Kiiltävää paperia, isoja kirjaimia.
En tiedä miksi tulit, Louis.
Kukaan ei tiedä. Tai ymmärrä.
Harmi, koska jos tietäisimme...
Olisit jo mennyt tai jättänyt väliin.
Kiinnostaako se minua?
Piittaanko lentokentistä, kahviloista tai lehdistä?
Erehdyt. Ei kiinnosta yhtään.
Se ei enää kiinnosta minua!
Et miettinyt sitä kentällä.
Et aikonut kertoa minulle.
Sanot niin täyttääksesi aukon.
Olen tässä, joten keksit kaiken.
Keksit sen kertoaksesi minulle.
Jotta tuntisin itseni tärkeäksi.
Koska tiedän, että aikaa oli enemmän.
Et miettinyt sitä. Olemme vieraita.
Vieraat eivät jaa mitään.
Olemme vieraita. Olemme aina olleet.
Päätit ottaa tuon lähestymistavan puhuaksesi minulle.
Ajattelit, -
että kouluja käyneenä osaan käsitellä häntä.
Hassua. Minusta sanotaan niin.
"Vaikea käsitellä."
"Käsitelkää varoen." Kuin eläintä häkissä.
Sitä sinä teit kentällä, Louis.
Mietit tekniikkaa minun varalleni.
Mutta minua ei huvita.
Ei kiinnosta.
Miksi tulit?
En halua tietää! En halua tietää.
Tulet tai et tule, oma ongelmasi.
Tulet, menet, jäät. Ihan sama.
Pieni elämäsi ei ole ihmeellistä. - Hidasta.
Olit kentällä miettimättä mitään.
Kahvista tulee ripuli. Et mieti ketään.
Olet siellä, elät paskaelämääsi.
Älä riivaa sillä meitä!
Antoine? - Ei.
En halua olla tässä. Tai kuunnella.
Minua pelottaa.
Kerrotte aina minulle kaiken. Ja pitää kuunnella.
En halua kuunnella tai puhua.
Hiljainen on muka hyvä kuuntelija.
Olen hiljaa ollakseni rauhassa.
Ymmärrätkö?
No?
Ymmärrän.
Hienoa.
Pierre kuoli viime viikolla. Syöpä.
Pierre? - Jolicoeur.
Pierre Jolicoeur, sinun Pierresi.
Menen auttamaan jälkiruoan kanssa.
Antoine, sinäkö?
Missä kaikki ovat? - Mitä?
Missä muut ovat? - En tiedä.
Pitele tätä kun...
Kuulin jonkun tulevan.
Haenko kaikki? Se oli kai Antoine.
Tulevat kun ovat valmiit. Auta tässä.
En tajua. - Mitä?
Luuletko olevasi ainoa?
Olet komea kun hymyilet.
Luuletko, että olemme ainoat? Tajuaako äiti mitään?
Kukaan ei tajua. Nyt eikä koskaan.
Se tässä onkin hienoa.
Antoine ja Louis taisivat riidellä.
Luuletko?
Antoine!
Tullaan!
Ei ollut draamaa. Olin nuori, mutta ei draamaa-
tai mitään traagista. Ei murhia.
Ei syytä karttaa meitä. - Hän ei mieti sitä.
Hän ei tarvitse meitä. Hän haluaa olla kaukana, -
vaikka istuisi sohvallamme.
Hän ei nähnyt sinun varttuvan.
Ja elämä jatkui. Kuten se väistämättä jatkuu.
Kuten kirjoissa.
Voi päättää olla onneton, jos haluaa.
Päätä olla onnellinen. - Helppo sanoa.
Se on melkein ohi. - Miten niin?
Hyvää.
Alkuruoat, pääruoat ja muu, ei.
Mutta jälkiruoassa olen yliveto.
Minä...
Minulla on jotain kerrottavaa. Montakin asiaa.
Tulen käymään useammin.
Ja kirjoitan.
Useammin ja enemmän.
Koska...
Minua kaduttaa.
Aika, jonka hukkasimme. Minä hukkasin.
Suzanne, tule käymään, jos haluat.
Viikonlopuksi tai pidempään.
Ja Antoine...
Voisimme jatkaa aloittamaamme keskustelua illallisella.
Ihan rauhassa.
Kun tulen taas. Tai sinä. - Liikaa töitä.
Viikonloppu?
Yksi viikonloppu. - Se on sama.
Kaikki pärjäävät viikonlopun.
Sinulla on oikeus siihen.
Pidät kaupungista. - Pidänkö?
Pidit aina.
Minun pitää mennä.
Mitä nyt? - Mikä hätänä?
Kaikki hyvin ja Antoine sotkee!
Vai siivoatko? - Ei sentään.
Mikä teitä kahta vaivaa? Oletteko kännissä? Vai pöllyssä?
Poltitteko jotain? - Hän on tottunut.
Vien sinut. Ei enää takseja.
Nyt jo? - Niinhän hän sanoi.
Ei. Jääthän yöksi, Louis?
Puhuit autossa tapaamisesta.
Tänään, eikö? - Oletko hullu?
En, minä kuuntelen.
Hänen pitää mennä. Tarjoan apua.
Eikö kentälle aja 40 minuuttia?
Kyllä. - Haen lapset samalla.
Ajaako kentälle 40 minuuttia? Koska kävit viimeksi?
Et käy siellä.
Käyn koko ajan. Julien asuu sielläpäin.
Hyvä on. Se vie tunnin tai jotain.
Hän ei ota taas taksia.
Kyse ei ole siitä, Antoine!
Louis... Aiotko lähteä?
Vien sinut illalla tai huomenna.
Jää yöksi. Aamiaiselle.
Mikä tapaaminen? - Niin, mikä?
Onko se tärkeä?
Eikö se voi odottaa?
Vielä sunnuntaina.
Sanoit, että se on tärkeä. - Hiljaa!
Mikä nyt tuli?
Kaikki meni hyvin.
Yhtäkkiä, puf!
Miksi, Louis?
Miksi?
Koska...
Minulla on tapaaminen.
Kiitos. Mennään.
Mitä hittoa? Älä revi häntä!
Mitä nyt? - Pärjään itse.
Mitä tämä on? Hulluja kumpikin.
Ei! Hän myöhästyy lennolta.
Hyvästellään edes.
Äkkiä sitten.
Hetki sitten söimme nätisti.
Meillä oli mukavaa.
Sitten sinä pilasit kaiken.
Varoitan, en unohda tätä.
Veljesi yritti... En ymmärrä.
Ei se mitään. - Hyvästelkää. Hiljaa!
Minä vien hänet. Minä vien sinut.
Lopeta. Minä vien hänet.
Nyt ei ajeta kuin... - Mikä? Sano!
Minä vien hänet. Palaan tunnin päästä.
Olet kamala!
Et kuule itseäsi. Näe itseäsi.
Hoputat häntä. Huudat minulle. Ja vaimollesi.
Olet oikea paskiainen.
Puolusta minua! - Totta kai puolustaa.
Suzanne?
En ymmärrä.
Tulen käymään.
Mennään, Louis. Louis!
Nähdään.
Päästä hänet, hullu!
Mitä tein?
Pilaat elämämme-
ja päivämme Louisin kanssa.
Minä? - Sinä!
Antoine. - Anna olla.
Rauhoitu. Ota rauhallisesti.
Rauhoitu. Älä ole noin julma.
Minäkö julma? Yritän auttaa.
Se oli väärinkäsitys. - Sinä, itse hyvyys!
Julma ja tyhmä!
Sinä et tiedä mitään.
Pää kiinni!
Älä puhu siskollesi noin!
Hyvä on! Setvikää tämä itse.
Minä mokasin taas.
Menoksi, Louis. Mennään!
Ei.
Hän sanoi, että pitää mennä.
Onko se taas minun vikani?
Pidätte minua idioottina! Nyt riitti!
En tehnyt mitään pahaa.
Mennään.
Epistä! Pidätte minua pellenä.
Se ei ole reilua.
Ette voi aina voittaa.
Älä itke, Antoine.
Pää kiinni! - Antoine, ei!
Älä koske häneen, Louis.
Tule tänne, Antoine. Jätä hänet.
Antoine, se siitä.
Tule.
Se siitä.
Olemme valmiimpia ensi kerralla.
.:: Www.HoundDawgs.org::. .:: Newest NORDiC RETAiL!::.
Francois Barbeaun muistolle.
Suomennos: Jaana Wiik Scandinavian Text Service 2017